mufurc írta:Ha az angol megprobalna kidobalni az osszes jovevenyszavat, olyanokat is elvesztene, mint a "give" es a "get"... xD
Ugyan OFF, de azért annyit megérdemel a téma, hogy hozzátegyem: ha így kipucolnánk az angolt, tényleg alig maradna valami... elvesztenék a főneveik, igéik, névmásaik nagy részét, hogy a számokról már ne is beszéljünk - viszont nagyon szépen lehetne tanulmányozni a lecsupaszított mondatszerkezeteket
Hogy ON is legyek kicsit: először kaptam magam azon, hogy hallásra megértek egy négy szónál hosszabb japán mondatot - különös élmény.
mufurc írta:Te miert mondasz walkmant setalomagno helyett? Mer' a masik jobban hangzik. Na, a japanoknal is pont ez a helyzet.
Ez jóóó volt... ez nagyon teccik...
Nekem az volt a legmeglepöbb élményem japántanulás terén, amikor elkezdtem "kihallani" az egyes szavakat a komplett szövegböl...
Jaj, ne is mond! Én olyan boldog vagyok, amikor hallgatok vmi japán számot és fél mondatot megértek a szövegéből ez akkora sikerélmény^________________^
Konomi írta:Nekem az volt a legmeglepöbb élményem japántanulás terén, amikor elkezdtem "kihallani" az egyes szavakat a komplett szövegböl...
Nekem meg mikor még anno próbáltam nagy kínszenvedések, csak a kanák meg nehany kanji + pici nyelvtan ismeretevel kisilabizálni vmi szöveget, es a dolog hirtelen atkattant olvasasba és értésbe. Nem semmi pillanat volt, "...japánul olvasok... OMG JAPÁNUL OLVASOK! O_______O" xD Kár, hogy angolnál nem emlékszem semmi hasonló revelációra (azt nem különösebben tudatosan tanultam meg).
mufurc írta:
Nekem meg mikor még anno próbáltam nagy kínszenvedések, csak a kanák meg nehany kanji + pici nyelvtan ismeretevel kisilabizálni vmi szöveget, es a dolog hirtelen atkattant olvasasba és értésbe. Nem semmi pillanat volt, "...japánul olvasok... OMG JAPÁNUL OLVASOK! O_______O" xD Kár, hogy angolnál nem emlékszem semmi hasonló revelációra (azt nem különösebben tudatosan tanultam meg).
En azutan kezdtem el olvasni, miutan a beszelt nyelv elemeit tobbe-kevesbe (TV-nezo- es megerto szinten) elsajatitottam... addig nem nagyon erdekelt a dolog, meg sem fordult a fejemben, hogy kepes lehetek ilyenre (marmint olvasni)... *Konomi duzzad az onbizalomtol...* merugye ottaza sok henna ji... aztan kaptam nehany konyvet (kepregenyt), ami furiganaval volt, na azt mar meg mertem probalni... aztan egy ido utan attertem a furigana nelkulire is...
Én is így voltam vele... most meg már büszkén olvasom (eh, már ha el tudom ^^") a Tokyo Babylon mangáimat, amik yeee, nincsenek furiganázvaaa ^_^ egyébként a manga olvasás nagyon sokat segít szerintem japánul, én azzal tanultam meg folyékonyan hangosan olvasni (hehe, mindig hangosan olvastam őket otthon, mindenkit idegesítve vele a környezetemben ^^" De legalább megérte, most már megy a dolog, élvezem a seiyuuskodást ^_______^)
Én is szoktam néha hangosan olvasni a mangákat... de ált. akkor, mikor más nincs itthon... egyszer viszont akkor "gyakoroltam", mikor a Kisöcsire kellett vigyázni (4éves) és tök aranyos volt, odajött és megkérdezte, hogy "Te mosmár mindig ilyen rosszul fogsz beszélgetni?" -mire felvilágosítottam, hogy ez nem rossz, hanem külföldi (haaa... hogy magyarázzam el egy kisgyereknek, h mi aza külföld... idöbe telt és addig el is jutottunk, hogy a Balaton az még nem külföld, de az Olaszország már igen... szegény gyereknek még nincs sok fogalma a térképészeti dolgokról, úgyhogy a földrajzatlaszt hiába mutogattam neki...) nyelv és azér furcsa, mert nagyon messze (keresztkérdés: "Messzebb mint a Teszkó??") lévő országban beszélik... ez ugyan hülyeség, de akkor jobb nem jutott eszembe... a fél órás procedúra végén (amit angyali türelemmel hallgatott végig...) bejelentette, hogy akkor ő most elmegy "a Japánba" és megnézi, hogy milyen... elindult lefele a lépcsőn de félúton megtorpant és visszakérdezett: "Ha most elindulok, a mesére hazaérek?" :dirrrrr: na ennyit a távolság fogalmáról by Öcsikém...
Konomi: Anyám, te szent asszony! Te érted a TV-t? Mármint a japánt? Überness.... Engem egy híradó kikészít. meg úgy egyébként is sokmindent nem fogok a TV-ben látható dolgokból.
(Najó, vegyük például az egyetemi óráimat. Tegnap volt 英米法 (angol-amerikai jog). Na ott egy olyan 20% volt az, amit megértettem. Hiába, no szakszavak...)
Vicces lesz vizsgaidőszakban...
ü-ügyben: Én is kint vagyok, és szerintem nem hülyeség ü-zni. Mármint ez helytől is függ, de az arü az többször arü, mint aru, legalábbis magyar fülnek ü-höz áll közelebb. Amúgy megértenek mindkétféleképpen, és még sohasem javították ki az ü-s hangjaimat. Ennek ellenére németórán azzal kezdik, hogy az ö és az ü hangok kiejtését tanítják 90 percig.
nehézség-ügyben: Valóban összehasonlíthatatlan. Viszont írni-olvasni kétségtelenül nehéz. Írni sok japán sem tud rendesen, a közgáztanárunk rendszeresen belenézett a jegyzeteibe, amikor például a fogyasztási határhajlandóságot kellett leírni. ;)
^^ hehe, még jó, hogy értem, ha napi 10 órában néztem LOL
ü ügyben: attól viszont ráz a hideg, ha magyar ü-nek megfelelő hangnak ejtik a dolgot, mert igaz, h nem u, de nem is ü... valahol a kettő között... pontosabban meghatározva az u és ü mértani középpontján ^^ lehet ellenkezni ^^
nehézség ügyben: meg hát ugye a japánok közül az számít "okosnak", "műveltnek" akinek a legtöbb szótár van a polcán ^^ nem úgy mint itthon... legalábbis tapasztalataim szerint itthon az számít okosnak, aki szótár nélkül vágja a dolgokat. Japánban fordítva ^^
A terem hetven százaléka alszik. A maradék kókadtan lógatja a fejét, könyvet olvas vagy körmöt reszel. Alvás az simán bejátszik az első sorban is, közvetlenül a tanár orra előtt. Nem szólnak érte.